Монетарні детермінанти стабільності банківської справи - САВЛУК, Serhii; ДРОЗДОВ, Yevhenii (Scientia fructuosa, 2026)
Монетарну політику розглянуто переважно як окремий вид фінансової політики, спрямований на забезпечення стабільності національної грошової одиниці, зокрема на основі досягнення цільового рівня інфляції. Окремою гілкою в деревині цілей центральних банків визначено забезпечення стабільності банківської системи країни. За операційну реалізацію цих цілей відповідають різні підрозділи центральних банків, а інколи й різні органи, зокрема в ЄС. Відповідно постає питання щодо узгодженості монетарної та макропруденційної політик, завдяки чому можна досягти ефекту синергії. Натомість ця проблема не знайшла адекватного вирішення як в науковій, так і в практичній площині. Нечіткими залишаються відповіді на питання, чи враховує монетарна політика аспект фінансово-банківської стабільності, і чи впливає вона на ландшафт банківського сектору. Не встановлені канали такого інтерактивного звʼязку та не визначено характер їх функціонування. Автори висувають гіпотезу, що між монетарною політикою і політикою забезпечення фінансово-банківської стабільності повинен бути раціональний звʼязок, а застосування інструментів монетарної політики має враховувати цикл функціонування банківської системи. До того ж має бути оцінений вплив монетарної політики на стабільність банківського сектору. Для перевірки цієї гіпотези ув досліджено взаємозвʼязок між обліковою ставкою НБУ і індексом фінансового стресу; вплив норм резервування на ділову активність банків у різних країнах, чутливість ставок за депозитами банків до зміни облікової ставки НБУ. Для цього використані методи групування, кореляційного, графічного аналізу. Результати свідчать про необхідність більшого врахування циклу індексу фінансового стресу під час формування облікової політики, надання пріоритету рефляційній та дезінфляційній монетарним політикам порівняно з експансіоністською та рестрикційною, а також ширшого використання такого інструменту, як норми резервування залучених банками коштів. Зазначені результати можуть бути використані центральними банками при застосуванні інструментів монетарної політики.