Соціально-економічні наслідки російсько-української війни - АЛЬМУЗОУГІ , Saeidah (Scientia fructuosa, 2026)
Об’єктом дослідження є соціально-економічні процеси, спричинені російсько-українською війною, зокрема їхній вплив на міграцію, міжнародну торгівлю та інститути посередництва у врегулюванні конфліктів. Метою статті є визначення взаємозв’язку між зазначеними процесами, їхніх наслідків для соціально-економічного розвитку України та перспектив відновлення у повоєнний період. Наукова гіпотеза дослідження полягає в тому, що російсько-українська війна спричинила взаємопов’язані міграційні, торговельні та інституційні шоки, що взаємно посилюють негативні соціально-економічні наслідки для України, тоді як ефективність міжнародних механізмів посередництва є недостатньою для їхнього пом’якшення без комплексного узгодження економічної та міграційної політики. Методологічну основу становлять системний підхід, порівняльний аналіз, статистичні методи оцінювання макроекономічних показників і структурно-функціональний аналіз діяльності інституцій посередництва. Результати дослідження свідчать, що війна призвела до масштабної зовнішньої та внутрішньої міграції (понад 6 млн осіб), суттєвого скорочення експорту, особливо металургійної продукції, та зростання частки аграрного сектору (до 32,4% у структурі експорту). Від’ємне сальдо зовнішньої торгівлі у 2023 р. сягнуло -27,3 млрд дол. США, що зумовлено зниженням виробництва у прифронтових регіонах і зростанням логістичних витрат. Інститути посередництва (ООН, ОБСЄ, ЄС, Туреччина) продемонстрували обмежену ефективність через політичні розбіжності та асиметричні інтереси сторін, однак їхня діяльність стала основою для створення нових форматів економічного та дипломатичного врегулювання (зокрема, Чорноморська зернова ініціатива). Найбільший негативний вплив війни проявляється у регіональній диференціації експорту, демографічному дисбалансі та втраті довіри до міжнародних переговорних форматів. Результати дослідження свідчать про необхідність комплексного підходу до подолання наслідків війни, який включає узгоджену міграційну політику, диверсифікацію зовнішньої торгівлі та реформу механізмів міжнародного посередництва. Перспективи подальших досліджень пов’язані з емпіричною оцінкою регіональних торговельних і міграційних шоків та розробкою моделей адаптивної медіації в умовах затяжних конфліктів